IRAK
Synkad Av: Karillen
Passa!
Jag är strax klar. Jag måste göra det här.
Ursäkta, sir.
Kan du hjälpa till? -Ja, sir.
Det blir bra.
Har ni hört nyheten? -Vad då?
Det är officiellt. Vi ska hem om två veckor.
Ingen förlängning? -Inte den här gången, sir.
Hörde du det?
Jag ska hem.
Precis som hemma. Kom igen nu.
Vart ska du?
Ja, baby!
Ni kör alla med samma skitspel.
Vet du vad jag ska göra hemma?
Behandla din herpes? -Först få det från din morsa.
Keisha då? Kom och sitt på pappas anakonda.
Jag ska nita er, era blekfisar.
Okej, nu kör vi.
Det här är för Keisha.
Kom igen!
På djupet! Han är fri! Touchdown!
Är du okej? -Så enkelt!
Vad ska du göra? -Jag vet inte.
Klättra lite vid The Boulder Beach. -Röka gräs.
Jag vet faktiskt inte... Kanske köpa hus, fixa till det.
Fixa? -Han fixar allt.
Skit ner dig!
Det dröjer ett par veckor, men...
Nej, det är sant.
Nej, mamma, jag sa...
Vad gör du? Vad ger du honom att äta?
Mamma, nåt nyttigt. En morot eller nåt sånt.
Får jag prata med Ray?
Hej, gubben. Ja, jag kommer hem.
Vad har du mer?
Har du två lådor?
Jamal, nu lastar vi på bamsingen.
Vad är det här? -Den trillade av en lastbil i dag.
Min morsas Honda har bättre dörrar.
Nej. Nej, fan heller. Nej!
Alla måste ha en. -Inte han.
Han var med i Falluja i juli med Mendocino och Shirley.
Vi får leva med det. Sitt upp!
Din jävel! Du är lika värdelös som ett askfat på en motorcykel!
Samlas här. Ändrade planer.
Ingen spaning? -Nej, förrådstransport.
Humanitär insats. Vi ska eskortera en konvoj med sjukvårdsartiklar-
och en läkare till Al Hayy.
Vad fan ska Jefferson göra då? -Bevakningsuppdrag till Al Najaf.
Armén får göra allt roligt.
Det är för att vinna sympatier.
Vi ska ge sjukvårdsartiklar och goodwill-
till det irakiska folket från USA:s militär och medborgare.
Håll käften och titta på kartan!
Vad är det för slags klinik?
De gör väl hälsokontroller på irakier som ska jobba och bli militärer.
Nåt sånt.
Är det första gången utanför basen?
Ja. -Du kommer att klara dig.
Jag längtar hem och efter att få se Ray.
Din son har vuxit, va? -Gud, jag har saknat det nåt enormt.
Lystring, alla fordon. Al Hayy, 15 km. Kom.
Uppfattat.
Al Hayy ligger rakt fram. Sen har vi 10 km till målet.
Al Hayy rakt fram. Uppfattat.
Al Hayy var centrum för upproret 1956.
Herrejävlar, kan hajin prata? - Hörde du? Han pratar engelska.
Sköt dig i dag, så får du tio minuter i latrinen med oss.
Var koncentrerade, sov inte.
Titta åt andra hållet!
Där. Var beredda!
Varför knuffas ni så?
Låt den vara.
Vi gör bara vårt jobb. -Vad är det med er?
15 km i timmen, tack.
Håll avstånden.
De här humanitära transporterna... Jag gillar dem inte.
Vi utsätter oss alltid för faror.
Jag tror att vi klarar oss.
Fan! Det var bara det som saknades. Håll luckan till honom.
Ligg inte i häcken på honom.
- Jäklar! - Konvoj, halt!
Skyttar, var beredda.
Kör!
-Få väck lastbilen. -Flytta på er, för helvete!
Sätt fart!
Det är inte bra.
Höger om dig. -Jag ser honom.
Flytta på lastbilen!
Sätt fart!
Vi har inte hela dan på oss.
Säg åt dem att flytta på sig! -Stick, Kamal.
Kamal!
Skydd!
Jisses!
Ner, ner!
Jordan? -Här!
Jävlar! -Backa, backa!
Vi kör härifrån.
Okej. -Till vänster!
Andra grupp till Y-korsningen! -En liten pojke!
För helvete! Kom tillbaka!
Du stannar där. Rör dig inte!
Sätt ett pansarskott i kulsprutan!
Så ska det se ut. -Grupp Bravo säkrar huset!
Uppfattat. - Kom!
Kom igen nu!
Fort, fort!
Dörr till höger. Kom!
En inne! -Två inne!
Tre inne! -Hall till vänster!
Granat! -Ut!
Fy fan! -Är ni okej?
En helg i månaden, jo pyttsan. -Gratis öl och hajihoror, va?
-Grupp Bravo, säkra nästa hus. -Uppfattat. - Vi ska säkra nästa hus!
Gatjäveln är inte ens med på kartan. Vi måste tillbaka till huvudvägen.
Om vi kör höger om 500 meter kommer vi till tillfartsvägen-
och kommer ut.
Djupa andetag! -Ja, sir.
Ska du spy? -Nej, sir.
Grupp Bravo, kom!
Kolla taket!
Dörr! Kom!
Trappa till vänster. En inne! -Två inne. Trappan tom!
Hall till höger tom!
Jamal, täck trappan. -Täcker bakåt.
Jävlar! -Jordan, täck mig.
Jamal, är du okej?
Vi måste hålla ihop. - Kom igen, Jordan.
Uppför trappan, sätt fart!
Tomt! -Dörr till vänster!
Jamal, täck bakåt. En inne!
Två ut genom fönstret! Stick! -Jag tar dem!
De sprang runt!
Den är så jävla slö!
Alpha 5 från grupp Bravo. De är på bakgatan. Vi sätter efter dem.
Kom! -Mer än 500 meter åt väster. Kom.
Till höger. Till höger! -Okej, jag ska.
Kör, kör, kör!
Okej, okej. -Vi ser dem.
Grupp Alpha och Bravo...
Kom!
Hjälp mig!
Över till förarsidan. -Hjälp mig!
Richard! -Släpp honom. Kom.
Jag har en döende, en på väg in i chock.
Stanna hos mig. Se mig i ögonen. Se mig i ögonen!
Helikopter är på väg. Kommer om tre minuter.
Du klarar dig. -Är det okej?
Ja, det är okej. Jag fixar det.
Jag vet. Kom igen, det är okej.
Fortsätt prata med mig. Vi får dig härifrån. Du klarar dig.
Jag vet, jag vet.
Vi ska få dig härifrån. Ge mig din hand. Håll i den.
Vi bär henne härifrån.
Kom igen!
Kom igen! Jordan, till vänster!
Borta.
Runt hörnet!
Sätt fart!
Det är lugnt! -Bakåt!
Stick, Jamal! - Jordan, stick!
Min rygg...! -Jamal!
Är du träffad?
Min rygg... -Jag har dig. Kom nu.
Skit ner er och dö! -Vart tog de vägen?
Ju mer man rör om i skiten, desto mer luktar det.
Bravo 4, Alpha 5 har en sårad. Skicka en sjukvårdare.
Grupp Delta kommer med sjukvårdare.
Begär förstärkning för att gå efter. -Ni kan inte få förstärkning.
Gå till uppsamlingsplats för skadade.
Uppfattat. - Vi får ingen förstärkning.
Vi vill inte ha nån. -Sjukvårdaren kommer.
Nu tar vi de jävlarna! Kom!
Jag är träffad!
Är du okej? -Ja, stick!
Helikoptern är på väg. Jag kommer strax.
Jag sticker efter honom. -Jag täcker dig.
Jag tror att jag fick honom! Tommy, jag tror att jag fick honom!
Jordan!
Nej!
Nej, nej!
Vi behöver hämtning direkt! Jordan är skjuten!
200 meter väster om er. -Hämtning är på väg.
Kommer om en minut.
Fan ta dem!
De är på väg, Tommy. Håll ut.
Kom tillbaka, kom tillbaka.
Stanna hos mig. De är snart här.
Vi ska få hem dig.
Stanna hos mig.
Pappa kommer!
Nu kommer pappa.
Pappa! -Dede...
Hej, älskling.
Välkommen hem.
Tack ska du ha.
Varsågod.
Se vad jag har.
Inte för blodig, Will. -Jag minns.
Vill du ha den med ost? -Hjälper du mamma skära frukten?
Jag vill stanna hos pappa. -Pappa är upptagen. Kom nu.
Var är Billy? -Jag tror att han gick ut.
...en stoppskylt för fyra år sen och sen glömde de bort det.
Till slut blev det ett tvåvägsstopp, inte ett fyrvägsstopp. Otroligt.
Vet de vad de gör? -Sparkar bebisen än?
Ja då, när han är hungrig.
Pappa, hur smakar maten? -Det är jättegott.
Snart ska vi äta tårta. -Ja, den ser god ut. Jag är klar.
Inte än, inte än.
Jag går in lite. Ska nån ha nåt? -Nej tack.
Kom han i morse? -Ja, för fyra timmar sen.
Hej. Roligt att se dig.
- Hej. - Hej.
Var är Molly? -Vi är inte ihop.
Avskedsbrev... Du vet hur det är.
Du ser annorlunda ut.
ÄIdre...? -Dina ögon.
Det är som om de ser över min axel.
Mer sorgsna, kanske.
Förlåt.
Var han en hjälte, Tommy?
Han dog när han försvarade sitt land.
Det är inget svar. -Det är sant.
Sluta. Du tror inte på det. -Klart jag gör.
Han gjorde sitt jobb. Och var jäkligt bra på det.
Förlåt.
WALTER REED MILITÄRSJUKHUS
Han är snygg. När kommer han och besöker dig?
Det vet jag inte. -Va? Han är skitsnygg.
Om du inte vill ha honom, skicka honom till mig.
Är du klar för terapin?
Har jag nåt val? -Inte om du vill komma härifrån.
Allt ordnar sig.
De söker mig när du är klar. Lycka till.
Jordan lät skicka det här till mig. Jag är osäker på varför, men...
Du var hans kompis.
Han älskade dig.
Just det.
Jag har alltid hatat den bilden. -Han hade med sig den överallt.
Vad är det här? -Det kallas "Guds öga".
Ett barn i Bagdad gav honom det.
Ett irakiskt barn? -Ja.
Jag trodde att alla där hatade oss. -Inte alla.
Vad är det här? -Combat Infantry Badge.
De här två är vanliga utmärkelser-
men det här är CIB.
Det var den alla soldater ville ha. Den betyder att man kämpade hårt.
Jag gav den här till honom.
Där är hon!
Hej, gubben. Du ser så stor ut.
Kan du säga hej till mamma?
- Du ser jättesmal ut. - Hej.
Du är jättesnygg. -Tack, Ray.
Här kommer kexen. -Har alla allt?
Kex! -Ja, kexen är här. Jag beklagar.
Dede, det är jättebra att du målar innanför linjerna nu.
Jag drar nu. -Du blir sen.
Davis hämtar mig. Jag äter i bilen.
Seahawks och Patriots spelar på söndag. Ska ni två gå?
Båda suger i år.
Dr Benton ska kanske inte se matchen.
Rad 10, 50-yardlinjen, sova i stan...
Jag är upptagen. -Jag trodde att du gillade football.
Läste du det i en av dina broschyrer?
"Ta med barnen på favoritaktiviteter och stärk familjebanden igen."
Vad tar det åt dig? -Mamma! Lägg av nu.
Ni är så uppenbara.
Jag drar nu.
Dede, ta din ryggsäck. -Pappa ska göra det.
Nu, gumman.
Mår du bra? -Javisst.
Sov du nånting?
Ja. Jag lovar, det gjorde jag.
Vi ses sen.
Lärarna ville göra nåt, men vi visste inte...
- Det är lugnt. - Är du verkligen redo för det här?
- Jag är redo. - Lycka till.
Du har varit borta länge. I ett år.
15 månader. Enligt lagen måste du hålla mitt jobb till mig.
Jag har anställt en annan. Jag var tvungen, du hade heltid.
Just det, det var mitt heltidsjobb. Du visste att jag skulle komma hem.
Jag hoppades på det.
Du vet vad jag menar.
Tommy, jag har bara fyra anställda. Vad trodde du att jag skulle göra?
Jag pratar med Tyson på REI. -Nej, det är lugnt.
Jag måste hitta nåt närmre hem-
nu när jag inte sover hos Molly mer.
Jag är hemskt ledsen.
Det är lugnt.
Säkert? Jag vill inte att du flippar ur på mig.
Hur var det då? Sköt du nån?
Ja, det gjorde jag.
Dödade du nån?
Jag stannade inte och kollade.
Det är krig.
Jag måste... -Visst.
Titta in när du vill. Tio procents militärrabatt.
Tio procent... -Brocks Vapen, det är Andrew.
Nej, de är slut. Jag kan ta hem till nästa vecka.
Ta en broschyr eller kom till värvningskontoret.
Vi behöver dig.
Fan!
Jag ska hjälpa dig. -Det är okej, det är okej.
Du fick lite lera på den här. -Det är okej.
Du måste vara Vanessa Price. -Vad avslöjade mig?
Cary Wilkens. Killarnas idrottslärare men jag har haft tjejerna också.
- Lång dag? - Ja... Jag måste vänja mig.
Ska vi ta en fika? Jag kan berätta om dina elever.
Nej, men tack ändå. -Säkert?
Ja, jag är säker.
Jag klarar det!
Jag vill bara hjälpa till. -Jag vet, men jag klarar det.
Det var kul att träffas, Vanessa.
Scott Martinez gjorde en homerun i 15:e inningen - avgjorde matchen.
Fem timmar. Otroligt.
Kom och lägg dig igen. -Jag kan inte sova.
Opererar du inte i morgon bitti?
Will, vad hände där borta?
Jag minns inte riktigt. Det är som en dröm.
En suddig dröm. -Berätta för mig då.
Jag vill veta.
Vill du det?
Vill du veta hur en sprängskada ser ut?
Hur en operationssal i öknen luktar?
Vad som händer med dem? Hur de dör?
Vill du verkligen veta?
Ni vill att vi ska komma hem som om inget hade hänt.
Ni vill slippa de otäcka detaljerna.
Nu är du orättvis. Tror du att jag inte bryr mig?
Om du vill berätta, berätta då.
Jag vill kanske inte höra vad som hände de andra.
Men jag vill veta vad som hände dig.
BIOGRAF
Varsågod.
Hej.
Två vuxna, ett barn till "Forever Lulu", 13.30.
Okej... Det blir 20 dollar och 50 cent.
21... Varsågod.
Jag känner igen dig.
181:a?
Kompani Bravo. Första bataljonen, 161.
951. underhållskompaniet.
- Uppfattat. - Uppfattat.
Gå in, så kommer jag strax. Jag kommer precis efter er.
Lugn bara. Jag kollade efter krypskyttar för några timmar sen.
Söt kille. -Tack.
Ena dan är han jättebesvärlig, nästa släpper han mig inte ur sikte.
Hur är det med dig då?
Så där. Jag förlorade min bästa kompis där borta.
Jag beklagar. -Ja, det har varit rätt hårt sen...
Fan. Jag har fått ny medicin. Den gör mig helt gråtmild.
Zoloft? -Lexapro.
Det gör mig på tok för orolig.
Jag hade det problemet med Risperidon. Vicodin?
Emellanåt. Jag fick Risperidon och sen Skelaxin.
Nu tar jag Ambien för att kunna sova.
Trazodon är det enda som funkar.
Hör på oss. Vi låter som två knarkare.
Uppfattat...
Ibland kan jag inte sova, då ser jag på History Channel.
Jag älskar History Channel. -Kollar du också på den?
Häromnatten hade de en special om dagen D och Normandie.
Det var om små städer, Caen och Bayeux, där de älskade amerikaner.
Och de har Eisenhower-statyer och tackplaketter till amerikanerna.
Jag vet inte, jag började tänka...
Om vi åker tillbaka om 10- 15 år-
tror du att de har rest statyer och plaketter över oss?
Vi räddade och befriade dem ju.
Det vet jag inte.
Jag jobbar på den här jävla biografen-
och säljer dumma biljetter till de dumma filmerna.
Men jag ser dem aldrig. Allt känns så oviktigt.
Jag vet vad du menar. Jag ser folk köra sina bensinslukande suvar-
och köpa frappuccino på Starbucks. De gör inget vettigt av sina liv.
De skiter i vad som händer där.
Det gör mig skitsugen på att åka tillbaka.
Jag vet vad du menar.
Jag känner dig knappt, men jag sitter här med dig och...
Det känns som om jag känt dig hela livet.
Sen är det alla som jag känner. Jag känner dem inte alls längre.
Jag känner exakt likadant.
Det är som om ingenting känns vettigt längre, va?
På dagen D, bakom Bradleys första armé, skickas en annan armé iväg:.
Pattons tredje. Han sa åt dem att bli och vara arga. De lyssnade.
Han berömde, ingjöt stolthet, sporrade dem till större stordåd.
Sen kom klarsignalen.
Se dig för, för helvete!
Jävlas du med mig?
Ur vägen, för helvete!
Svänger du nu?
Vem fan är han?
Jisses.
Fan.
God morgon, raring. Snygg uniform. -Jag blir inte beskjuten i den.
Det beror på biografen. Han är där inne.
Jäklar! -Jag tar en titt.
Hej, gamling. -Har Mike Falcone ringt dig?
Ja, det är prov snart. Jag ska göra hälsokollen när mitt ben har läkt.
Låter bra. -Vi får väl se.
Polisyrket är bra. Jag levde gott på det i 25 år.
Att sälja popcorn är ingen karriär. Dina 15000 räcker inte i evighet.
Pappa, jag ska göra det. Lugn.
Mamma går in i ditt rum på nätterna och du är inte där.
Jag gillar att köra runt. -Mitt i natten?
Jag har funderat på att prata med nån.
Om vad? Dina känslor? Du låter som din mamma.
Jag tänker på mycket skit. -Vänta tills du har blivit polis.
För de får veta det. De får inte tro att du är en mes.
Vad menar du? För jag är ingen mes.
Hej, grabben.
Vad har du? Vad är det?
Hej.
Hej, gumman. Hur är det? -Bra.
Varmt, varmt, varmt! Inte så dumt, va?
Ray stannar och äter.
Nej, i kväll är det inte så bra.
Jag är jättetrött. Så om vi kan ta det en annan gång.
Javisst.
Visst.
Fast jag ringer dig sen. Okej? -Ja.
Tack, Alice.
Vi ses, grabben.
Mamma?
Gå ut, Oliver! -Men det är Ray.
Säg att jag ringer upp honom.
Vi riktar kulsprutan mot honom och han stannar inte.
Han kör rakt mot oss.
Han kan ha en bomb. Vi vet inte.
Det kan man inte veta.
Han stannar inte.
Så jag öppnar eld.
Jag har inget val.
Jag skjuter honom i småbitar.
Det är ju han eller vi, va?
Vi körde förbi fort och jag vände mig för att se om jag fick honom.
Sen var vi därifrån.
Och du tänker fortfarande på det? -Ja.
Om jag verkligen såg en kvinna, en flicka och en bebis sönderskjutna...
Vad är problemet då? Du gjorde det rätta.
Du följde krigets regler. Hajin fattade inte. Glöm det.
Det är inte alltid så enkelt.
Det här är kasst. Jag vill ha information.
Jag behöver hemförlovningspapper och hjälp med invaliditetsansökan.
Vissa tycker att det här hjälper.
Eller hur...
Du har allt under kontroll, va? -Var tjänstgjorde du? I Gettysburg?
Saigon. -Jisses!
För 30 år sen? Jag kommer aldrig hit igen.
Du är arg, Jamal. Vill du berätta varför?
-Du kan väl berätta varför. -Vad då?
Varför skallen värker och jag inte kan sova.
Varför jag haltar på grund av ryggen. Varför Keisha inte kysste mig.
Varför det tog sex veckor att bli hemförlovad och det sköts upp.
Varför jag inte kan se på dig utan att vilja sparka in fejset på dig.
Jamal! Vad har hänt med dig? -Ska du också börja, Tommy?
Vad gör du här? Tommy Dagdrömmare.
Filmstjärneutseende och ljus framtid.
Känner ni varandra? -Säg det!
Tommy får en kula i benet, hans kompis får ett dussin i bröstet.
Gud ler mot Tommy Dagdrömmare.
Fan för dig, Jamal.
Nej, fan för dig! Ja, gå bara. Stick!
Hitta din egen jävla grupp. Det här är min gruppjävel.
Har ingen nåt annat att säga?
SJUKHUS
Hur känns det? -Det gör ont hela tiden.
Smärta eller obehag? -Smärta.
Obehag är inget att oroa sig för.
Precis där.
Det är antagligen protesen. Vi kan försöka justera den.
Jag kan skriva ut medicin mot fantomsmärtorna.
Ingen mer medicin.
Det bestämmer du själv.
Det här kom nyss. Kan du titta på det?
Jag rekommenderar mer terapi också.
Vad fan är det här?
Titta på den sista. -Fiske-tillsats?
21000 dollar. -Armén betalar alla du behöver.
Det är kanske nåt du och din kille eller man kan göra tillsammans.
Nåt att fördriva tiden med.
Tror du att de har en så man kan ge folk fingret?
Eller en handflata med en spik?
Som jag kan örfila min unge med.
För när jag tar i flyger protesen av.
Det börjar bli ett problem. Om jag kunde hålla ordning på min unge-
och slapp leta efter protesen hade jag kanske hunnit med lite flugfiske.
Tack, men nej tack.
Det är ditt val.
Vanessa!
Hej. -Vad gör du här?
Din mamma sa att du var här. Det här är vansinne.
Jag måste iväg.
Varför ringer du inte tillbaka? -Ray, du vet varför.
Nej, det vet jag faktiskt inte.
Vänta lite. Gå inte bara.
Det är slut, Ray. Fattar du inte det?
Vad har jag gjort? Säg det.
Det handlar inte om dig, utan om mig.
Okej. Vill du vara ifred? Jag har försökt trösta dig-
och ge dig svängrum, men du har bestämt dig att vara arg på världen.
Man behöver visst bara en frisk hand för att stöta bort andra.
Var rädd om dig, Vanessa.
Värdena är stabila. -Skalpell.
Retraktor.
Mår doktorn bra?
Jag känner mig lite risig.
Dr Breeder, avslutar du? Tack.
Dr Marsh? En Vanessa Price söker dig.
Hon sa att hon känner dig från Irak.
Herregud! Kul att se dig.
Detsamma. Tack.
Tackar.
Hur mår du? Mår du bra? -Ja, allt är bra.
Jag var på veteransjukhuset i morse och en sköterska gav mig din adress.
Är allt bra? -Ja då.
Jag kom bara att tänka på dig och insåg att du jobbade i närheten.
Så jag tog ledigt från jobbet för att besöka doktorer i dag.
Jaha...
De kunde inte rädda den? -Nej.
Akutkirurgen amputerade den. Jag övernattade i Bagdad-
och flögs sen till Landstuhl. Det är vad folk har berättat.
Sen var du på Walter Reed? -Ja, i en månad. Och sen hem.
Walter Reed, va? Snacka om tuffa amerikaner.
Ja, det kan jag föreställa mig.
Men jag hade tur. Jag har mina ben och det mesta av mina armar.
Jag kan hålla om min son. Det kämpar jag för att komma ihåg.
Du måste ha sett mycket där borta. -Ja, jag såg mycket.
Du ser verkligen bra ut.
Tack.
På Walter Reed tog de med oss på utflykter-
för att vänja oss vid proteserna.
Folk tackade oss, sen stirrade de och det gjorde mig så himla arg.
Sen ignorerade de mig och det gjorde mig jättearg. Jag vet inte...
Behöver du nåt?
Ett recept?
Jisses, alla försöker droga mig.
Förlåt. Jag trodde bara... -Jag kom inte hit för det.
Jag...
Jag ville bara se ditt ansikte igen.
Du är en hjälte.
I alla fall för mig.
Tack.
Ursäkta. -Visst.
Dr Marsh.
Va?
Är han där nu?
Okej, jag kommer med en gång.
Jag är ledsen, jag måste gå.
Det var kul att träffa dig. -Detsamma.
Har du vägarna förbi eller behöver nånting så ringer du eller tittar in.
Tack.
Skolans regler är solklara: inga basebollkepsar, inga mobiler-
inga kläder med stötande bild eller text.
Visa dem.
Var har du fått den ifrån? -Gallerian. Vad bråkar ni om?
Våra lärare har vänner och anhöriga som varit i Irak. De blev upprörda.
Vi kan inte tillåta det. -Vad då, motstånd?
Plagget är stötande, dr Marsh. -Det är ju grejen.
Lär gärna era barn att kritisera amerikanska institutioner-
men vi är en allmän skola och har regler.
Vi ber honom ta av den nu, så kan ni bränna den, böcker och tidningar.
Och alla elever som är mot kriget får lördagslektioner i patriotism...
Dr Marsh! -"Buck Fush"?
Buck dig, ditt as. -Will!
Nu går vi, kom. Kom!
Det där var skitfräckt, pappa. -Ja. Du får inte gå ut på en månad.
Va? -Vi pratar om det hemma.
Så du är mot kriget? Du vet inte ett skit om det.
Det är inte krig, utan ockupation. De hatar oss.
De försöker bygga upp sitt land. Som vi gjorde här för 250 år sen.
Visst.
Vi lyckas fint. Vi spolar ner fler Koraner på dass på Guantanamo.
Ska vi bara sticka därifrån och låta dem slakta varandra?
Det är inget lätt beslut, va? Det finns riktiga skurkar där.
Är det en Schwarzenegger-film? Vi stack bara dit för oljan.
Och allt annat är skitsnack. Men ni har aldrig fel, va?
Vi har inte fel. -Varför måste USA bli ovän med alla?
Du vet inte vad du snackar om. Läs en historiebok.
Ja, när du läser en tidning. -Det behöver jag inte! Jag var där!
Nu åker vi.
Nej, du går. -Va?
Visst!
Keisha? Var är Keisha?
Keisha?
Varsågod. -Keisha?
Jag vill prata med dig. -Jag jobbar.
Vi ska bara prata en liten stund. -Lämna mig ifred.
Köksskåpshandtaget lossnade igen. Kan du titta på det efter maten?
Visst. Var är Dede?
Hon äter hos Jenna. Du känner henne inte.
Kan du öppna den här?
Om du kapar bilens bromsledningar så kan jag inte laga det.
Vad menar du?
Det var dumt att försvara Billy i dag.
Hälften av eleverna kan inte läsa och de oroar sig för en tröjtext.
Jag är orolig för vår son. -Han hatar mig.
Han hatar att du var militär. -Alla 15-åringar hatar föräldrarna.
Om jag var pacifist hade han varit i Falluja nu.
Du gör mig vansinnig. -Du måste sluta slå sönder saker.
Jag försöker nå in till dig.
Jag känner mig som en mentalpatient.
Det vore kanske nåt. -Jättekul...!
Du stank sprit på skolan. Vet patienterna det?
Jag hanterar det. Lämna mig ifred.
Nej, jag lämnar dig inte ifred!
Tror du att bara du hade det svårt?
Jag gick upp varje morgon och kollade vilka som dött-
och fick ont i magen när jag hörde om en ny bomb.
Och vem sa till vår dotter på kvällen att pappa inte skulle komma hem-
men att han älskade henne? Och mig.
Du ville tvunget tjänstgöra och det stödde jag. Jag bytte fan jobb-
så en av oss kunde vara hemma hos vår dotter. När du ville förlänga-
så stödde jag det, för att du gjorde det rätta.
Men jag väntade inte i åtta månader-
på att du skulle komma hem och vara ett svin!
Det är tredje gången jag är här. Jag har ont i ryggen, går dåligt-
och far fram och tillbaka-
och när jag sitter här glor ni på mig som om inte inte förstod.
Säg inte att det är det första hemförlovningsbeslutet ni ser!
Ni sitter bara där och glor. Så nu får nån jävel här säga...
Hej, doktorn.
Hej. Hur är det? -Bra.
Själv då? -Jättebra.
Minns du mig? Du tvättade mitt ben.
Ja. Kul att se dig.
Är du okej? -Ja.
Jag ska träffa en patient här. Hämta ett recept till en patient.
De delar inte ut recept här. -Det är en konsultation. Hemligt.
Det finns duktiga människor där. De som behöver det får säkert hjälp.
Det var kul att se dig. -Detsamma.
Sluta!
Sluta slåss och det nu!
Nu jäklar!
Stick!
Är du okej? -Jag mår fint.
Jag sa att jag mår fint!
Gå till era klassrum. -Det är slut. Gå in igen.
För helsicke, Oliver! -Förlåt, mamma.
Förlåt mig. Kom här.
Varför gråter du?
Mamma blir lite ledsen ibland. -Är du arg på mig?
Det var inte meningen att skrika. Jag älskar dig.
Jag älskar dig jättemycket, gubben.
-Hallå? -Hej. Är Cary där?
-Det är jag. Vem är du? -Hej. Det är Vanessa Price.
Förlåt att jag ringer så här sent.
Det är bara... Jag skulle behöva din hjälp.
-Javisst. Vill du prata? -Ja.
I morgon före skolan kan vi ta en fika eller nåt.
Tack.
Hallå?
Va?
Var är han?
Han har varit där inne i en timme. Han frågar efter dig. Är ni kollegor?
Ja, vi har varit kollegor.
Du behöver inte gå in. -Det är lugnt.
Jamal?
Vad är det? -Jag kommer in. Okej?
Vad gör du?
Jag vet inte... Precis som med jobbet så funkade inte det här.
Vilket jobb? -Säljarjobbet. Det vet du ju!
Ja, ja.
Hon ville inte träffa mig.
- Vem? - Keisha.
Hon ville inte träffa mig, så då fick jag få henne att vilja träffa mig.
Jag trodde att hon var en av dem.
Jag vände mig om, men fick ingen tid.
De ger en ingen tid.
Jag vet.
Jamal...
Vi åker till sjukhuset och så får du prata med nån, får lite hjälp.
Följer du med? -Ja. Jag följer med.
Först måste du ge mig pistolen.
Jag gillar min pistol. -Jag vet att du gillar din pistol.
Men du vill inte göra det här.
Jag följer med dig.
Allt för dig, Dagdrömmare.
Han rör sig!
Jävlar... Jamal!
Jamal! För helvete!
Jamal?
Jäklar!
Jamal...
Mike Falcone ringde mig.
Du kom inte till mötet på polisskolan.
Jag tänkte att det var... -Han höll en plats åt dig. Jisses!
Jag är kanske inte redo för det.
Du ska sluta se på "Band of Brothers" och spela dataspel.
Jag kanske ska ta värvning igen. Jag kanske bara kan döda folk.
Tyck inte synd om dig själv. -Fan ta dig!
Du vet inte hur det är där och vad jag gick igenom!
Kom fan inte nära mig!
Nej!
Sluta!
Det är okej.
Det är okej. Tommy, Tommy...
Det är okej. -Jag kunde inte rädda honom.
Det är okej, Tommy. Det är okej. Det är okej, Tommy.
Är allt bra, Dede? -Vi väntar på din pappa.
Vad fan?
Man kan inte jobba när det är helg.
Penelope! Hallå?
Var har du varit? -Titta.
Det här är Hector, Rodrigo och...
Det har jag glömt. De jobbade i dag, så jag bjöd hem dem på middag.
Vi har gäster. Min pappa... -Hej, Carl!
Will. -Gå och lägg dig.
Man ligger inte på thanksgiving.
Kom, så äter vi. - Hej, allihop. Glad thanksgiving.
Vet ni vad? Jag bör nog säga ett par ord. Vänta, vänta.
Jag vet att ni alla tänker: "Ska han göra eller säga nåt tokigt?"
"Den fulla, våldsamma token som kom hem efter ett år i öknen."
Men oroa er inte. Jag ska inte göra nåt sånt.
Jag vet att jag blir full och arg-
och det kan bli lite för mycket, men det är så jag hanterar det.
Om det påverkar era liv negativt så är jag ledsen.
Jag lovar att gottgöra det. Men vi ska inte prata om det.
Vi pratar om vad vi är tacksamma för. Och jag är tacksam för min familj-
och mina vänner och mina nya vänner-
och jag är också tacksam för att jag bor i ett land-
där jag kan äta mig mätt tre gånger om dan-
sju dagar i veckan.
Och jag är tacksam för frystorkat kött med svampsås-
och värme och damm och vägspärrar och haji-Pepsi-
och barn som kommer och kramar en och barn som spottar på en-
och mammor som skyndar sig att få barn som ska bli stora och döda en.
Och pojkarna som är unga-
-och modiga och rädda.
Och skyddsvästarna som lutar mot upp och ner-vända M-16-karbiner-
-med kängorna precis intill.
Pojkar med fruar och fästmör-
och barn och mammor och pappor.
Pojkar som bara vill komma hem.
Och de kommer hem.
Lemlästade, ångestridna och förstörda.
Om de överhuvudtaget kommer hem.
Men hör ni, det är ju thanksgiving. Nu äter vi och har roligt.
Sparar du låret, Carl? -Självklart.
Kom och ät, killar.
Muy delicioso! Ät lite god comidas.
Mi casa es su casa. Kom, det här är kul.
Thanksgiving. Häftigt!
Var är... Vad fan är det?
Ge mig den!
Bort!
Kom hit.
Förlåt... -Rör mig inte!
Det är ingen fara, gubben.
Han slet av den.
Will?
Lägg den ifrån dig.
Vi skaffar hjälp åt dig. Tänk på mig och Dede.
Vi växte alla upp tillsammans.
Jag och Jordan bodde i samma kvarter.
Han och jag spelade football och basket.
Han dog i Al Hayy.
Vi hade precis fått veta att vi skulle hem.
Vi var alla jätteglada.
Han var min kompis.
Och jag hann inte fram till honom.
Och när...
När jag höll honom...
Jag såg inte hans ögon slutas eller nåt sånt.
Jag kände bara...en skakning.
Och så var han död.
Och nu...
Jag har varit hemma ett tag nu och försöker förstå skiten.
Men en sak vet jag...
Jag hör inte hemma här längre.
Vi behöver inte prata om kriget. Att komma hit varjättebra.
De gav mig inget val, doktorn.
Nej, det är okej. Jag vill berätta om det.
Jag hade varit i Balad i en månad.
Det var 55 grader och vi hade sand överallt.
Det var hemskt.
Vi hörde granatkastare för jämnan-
men inget allvarligt drabbade oss.
Jag hade precis gått av ett tolv- timmarsskift. Jag var helt slut-
och skulle gå och lägga mig. Då brakade helvetet löst.
Raska på!
Kom igen!
Det kommer in många sårade.
Vad heter du? - Puls 120.
Två plåsar plasma till honom! - Hur mår du?
Snabb, svag puls. Få hit blodstoppande! - Hur mår du?
Hjälp mig här!
Du klarar dig, gå ut!
Ni får inte vara här. - Jag behöver blod!
Transport är på väg från Tajik. -Var är fältprästen?
Vänta där ute. -Vi väntar inte!
Fixa honom!
Jag ska, men ni måste gå ut.
Blodtrycket faller. -Jag behöver blodstoppande nu!
Jag sätter igång hjärtkompression.
Jag är okej. Bär ut honom.
Jag amputerade sex armar och ben på tre timmar.
Fyra soldater dog på bordet. Alla var under 20.
Jag såg allt det.
Jag kommer alltid att bära det med mig.
Men det är det där...
...ögonblicket då man inser att man inte kan hjälpa nån.
Och man känner sorgen.
Och sen skammen.
För att man inte klarade sitt jobb.
Det var en ovanlig situation.
En kris. I krig...
Jag vet allt det, men det är inte det.
Det är...
Jag känner ingenting.
Jag ska ju känna nåt. När man behandlar nån ska man känna nåt.
Men jag känner ingenting.
Jag visste inte ens vad de hette.
Jag blev förvånad när du ringde.
Efter hur du var första dan.
Va? -Minns du inte det?
När jag hjälpte dig vid bilen.
Du sa: "Jag klarar mig! Lämna mig ifred."
Jag minns lite av det.
Förlåt. -Ingen fara.
Det är oförlåtligt.
Jag har svårt för att lita på folk.
Du har inte träffat nån? -Typ en psykolog?
Nej, har du haft nån kille sen du kom hem?
Nej. Jag var ihop med en innan jag åkte-
men det funkade inte.
Vad har du gjort med handen?
Vi var i staden Al Hayy-
och jag åkte i en lastbilskonvoj.
Vi körde in i stan.
Det var varmt så in i helvete och dammigt och hemskt och...
Vi körde in i stadskärnan och nåt började balla ur helt.
Och lastbilen framför oss...
...Iastbilarna framför oss anfölls.
Så vi andra...
Vi tog en annan väg-
för att komma runt till huvudvägen.
Och då så jag en pojke-
med en slickepinne eller nåt. Jag vet inte vad han hade.
Jag minns bara pojken.
Vi svängde runt hörnet och vi bara fortsatte och...
En explosion.
Bara en stor explosion.
Och det var...
Det låg en bomb vid gatan.
Jag minns ingenting.
De sa till mig att jag hade haft enorm tur.
Jag måste bekänna en sak.
Jag ville inte hjälpa dig den dagen på grund av din hand.
Det var för att jag tyckte att du var...
Jag tyckte att du var så vacker.
Vacker?
Vad då?
Jag vet inte... Vacker och skild vid 24 års ålder-
med ett barn och en hand?
Framförallt med ett barn och en hand.
- Hej. - Hej.
Känns det bra?
Vi tar det lugnt, okej?
Förlåt. -Ingen fara.
Vänta lite.
Gör du det?
Jag tar den här.
Den har fastnat.
Bara dra där. -Jag försöker, men den har fastnat.
Hur gör man? -Vet inte, jag har aldrig gjort det!
Skit samma.
Sluta skratta!
Det här är allvar.
Jag tänkte att vi kanske kunde prata.
Då pratar jag, så kan du bara lyssna.
Förlåt för det jag gjorde.
Det var fel av mig.
Jag har lite problem-
och jag får hjälp med det.
Mamma och jag går i terapi och vi tycker att det nån gång-
vore bra om du följde med kanske en eller två gånger.
Dede också.
Men du kan bestämma dig för det när det är dags.
Jag vet att du är mot kriget.
Och jag kan respektera det.
Men är du mot kriget av princip eller för att jag var med i det?
Både och.
Jag har pratat med honom.
Bra.
Vad gör du? -Betalar räkningar.
Inget viktigt.
Jag älskar dig.
Och jag älskar dig.
Kan du se på mig när du säger det?
Jag älskar dig.
Jag älskar dig jätte, jättemycket.
Tack.
Kära mamma och pappa.
Jag vet att ni inte förstår varför jag tog värvning igen.
Det är förvirrande och läskigt för oss alla.
Men jag måste dit igen.
Jag vill inte dö och Jordan ville inte heller dö.
Vi visste kanske inte vad vi gav oss in i.
Vårt lands ledare visste kanske inte heller vad vi gav oss in i.
Folk vill kanske inte ha oss där. Vi kanske bara gör det värre.
Men jag kan inte stanna hemma och veta att soldater där borta-
-anfalls och dör varje dag.
Jag tycker inte att det är fel att vilja åka dit och hjälpa dem.
Det är svårt att vara soldat, inte bara för oss, utan också-
-för dem vi lämnar hemma. Ni två, flickvänner, barn, män och fruar.
Vi är alla märkta av kriget. Men om jag gör min del-
-så kanske vi kommer hem till de våra snabbare.
Min fru Penelope. Min dotter Dede. Och det där är Billy.
Kul att träffas. Hej.
Ni var jätteduktiga.
Vi ska iväg och äta. Ska ni med?
Jag hoppas det låter vettigt för er, för det låter helt vettigt för mig.
De är mina vänner och jag behöver dem-
-lika mycket som de behöver mig.
Jag leker inte ädel eller modig. Men om jag inte åker dit-
-så sviker jag Jordan, Jamal och alla de som har offrat så mycket.
Det vore värre än att aldrig komma hem.
Jag vet att ni ogillar det, men jag vet också att ni älskar mig.
Jag åker dit igen för att göra det jag kan så bra jag kan-
-och för att komma hem till er så fort jag kan.
Be för mig.
Krig börjar precis var man vill-
men slutar inte där man hade tänkt sig.
Machiavelli.
Synkad Av: Karillen